Under den lange og mørke perioden i den store krigen-
-oppsto det en eliteklasse av soldater.
Deres ubrytelige kodeks var enkel: Inneha et nobelt og modig hjerte, -
- opptre høvelig og med total hengivenhet til ens herre.
Fra disse årene med blodsutgytelse oppsto det et rike-
- hvis makt assimilerte personer av enhver farge, overbevisning og tro.
Dette ubestridte styresettet tæret på tradisjonene til de store ridderne, -
-men ikke for alle.
Legg ned sverdene deres og gå herfra som frie menn.
Jeg er keiserens utsending med en beskjed til lord Bartok.
- Velkommen. Jeg tar beskjeden. - Den er til din herre.
De som ønsker å snakke med min herre må først snakke med meg.
Tror du keiserens ord passer for en enkel hird?
Arrogansen din er nok effektiv i andre hus. Derfor kan jeg tilgi feilen.
Hva er ditt navn, fotsoldat?
Keiseren vil sikkert vite hvem som er så velvillig overfor hans utsending.
En introduksjon hadde vært riktig sted å begynne.
Jeg er kommandør Raiden fra Seventh Rank.
Navnet ditt er meg godt bekjent.
Tilgi min antakelse.
Min herre.
- Kommer dette rett fra hovedstaden? - Forseglet av keiseren selv.
Utmerket.
Jeg er beordret til hovedstaden for å møte minister Gezza Mott-
-for å gjennomgå nye regler og plikter.
Dette er en farse! Den nye plikten er bestikkelsen som forventes av meg.
Og av ingen annen grunn enn å holde seg inne med ham.
Hans innflytelse har vokst betraktelig. Han er favoritt til å bli førsteråd.
Jeg tolerer ikke bestikkelser. Verken i egen lomme eller min egen hovedstad.
- Hva tenker du? - Jeg følger deg, min herre.
Siden når sier du noe annet enn sannheten?
- Si hva du mener. - Hvis det er korrupsjon du er mot, -
- burde du handlet like lidenskapelig før du fikk ditt eget distrikt.
Nøyaktig hva mener du med det?
Bare det at det kan være snakk om stolthet.
Det handler ikke om stolthet, men om verdighet. Jeg nekter å bli presset.
Korrupsjon i hovedstaden er ikke noe nytt. Hvordan er dette annerledes?
Når en mann kan forlange en bestikkelse uten frykt for konsekvenser, -
-har dette blitt en farlig tid.
Hva er det?
Tror du jeg holder fast ved en idealisme som ikke lenger eksisterer?
Kanskje.
- Sir? - Det går bra.
- La meg tilkalle legen. - Han undersøkte meg.
Når? Hva sa han?
Ikke nevn dette til dem.
Skjønnhetene mine vender tilbake.
Hvordan gikk studiene?
Lillys musikklærer sier hun er den beste studenten.
- Han overdriver. - Han gjenkjenner talent.
Enten det eller så vil han be meg om å øke salæret hans.
Kan du spille noe for meg?
Bra.
Ikke all konfrontasjon er som treningssesjonene våre.
- Jeg var ikke klar over øvelsen. - Man får ingen advarsler i krig.
Ikke alle motstandere holder fast ved krigskodeksen. Du må være årvåken.
Gjør forberedelser til å dra umiddelbart.
Vi er tilkalt til hovedstaden.
Nestkommanderende, kan jeg være med på konvoien? Jeg mener jeg er klar.
Hvis man tok beslutninger basert på andre, hadde mange hatt min stilling.
Samle mennene og klargjør for ferden!
Du skremte meg. Hvor lenge har du stått der?
I timevis.
Humoren er ikke like god som snikingen. Det er en fordel overfor din kone.
Tro meg, det er du som har en fordel over meg.
Og hva er så det?
Jeg hørte at det offisielle sendebudet kom. Og det var ikke gode nyheter?
Hvorfor sier du det?
Du kan skjule ditt nærvær fra meg, men ikke dine tanker.
Vi er tilkalt til hovedstaden.
- Jeg trodde ikke det var før senere. - Det er en henstilling fra ministeren.
- Av hvilken grunn? - Ikke noe verdt å snakke om.
- Så du vil ikke diskutere det? - Jeg mener at vi snart skal skille lag, -
- og jeg kan komme på mange bedre ting å beskjeftige meg med.
Det er vanskelig å argumentere mot den logikken.
Følg meg-
Min tippoldefar var en stor kriger.
Han var ikke godt likt, men han hadde ansvar for å utvide landområdet vårt.
Min far hadde eneansvar for å beskytte dette distriktet under den store krigen.
Du hadde likt å kjenne ham.
Min sønn.
Jeg har ingen arving.
Jeg blir den tiende og siste generasjonen som gravlegges her.
For 30 år siden denne måneden, og mot alle råd, -
- var det idealisme som fikk meg til å invitere deg inn.
En ung mann med en tom sjel tilskitnet av drikking, -
- og like mørk som gravene til de som møtte på ham.
Men det var idealisme som så gjennom alt det.
Til mannen jeg ser foran meg.
Nå gir du meg bedre råd enn jeg gir meg selv.
Når jeg trer fra denne verden vil dette distriktet være under din beskyttelse.
- Du skal etterfølge meg. - Sverdet ditt bør gå til en arving.
Du er arvingen av min ånd.
Båndet vårt er fortjent, ikke arvet.
- Nei, sir. - Ta sverdet.
- Vær forsiktig. - Selvsagt.
Ha det godt, kjære.
- Er du klar, kommandør? - Ja, min herre.
- Har vi gaven til minister Gezza Mott? - Ja. Alt er tatt hånd om.
- Gabriel. - Takk for denne store æren.
Jeg kjente foreldrene dine godt. De hadde vært stolte av deg.
- Slik begynner det igjen. - Det gjør det.
Sett dere.
- Sir, kan jeg stille deg et spørsmål? - Selvsagt.
Du har kjent kommandøren lenge?
Siden jeg var på din alder.
Er det sant at han ikke ble født inn i militærklassen?
Han er av bondeætt og ble foreldreløs som ung. Hele familien døde av feber.
- Var det da lord Bartok tok ham inn? - Nei.
Det var mye senere. Da han var en ung mann.
- Hvorfor spør du? - Det fortelles historier om ham.
Det sies han var grusom og morderisk, uten samvittighet eller ære.
I mange år var han drikkfeldig. Den mørke tåke gjorde ham voldelig.
Gjør denne informasjonen at du endrer mening om ham?
Man skal beundres for å fornye seg selv, ikke dømmes.
Få deg litt hvile. Vi har en lang ferd i morgen.
Velkommen, lord Bartok.
- Gikk ferden bra? - Ja.
- Den kan være lang. - Den virket kort.
- Jeg ser at du har med deg en gave. - Det er skikken ved offisielle besøk.
- En slåbrok. - En fin slåbrok.
Du kan også beholde kisten.
- Tok hirden din seg av gaven? - Nei, jeg valgte den personlig.
Utmerket. Vi begynner tidlig i morgen. Det er tydeligvis mye å gjøre.
Jeg ser frem til gjennomgangen av lovene.
Og i tillegg skal vi diskutere fremtidsutsiktene til Bartok-distriktet.
- Jeg tror ikke han likte fargen. - Jeg ville insistert på å gi mer.
Mer? Jeg ga ham kisten også.
Det er ikke festlig. Han ble fornærmet. I morgen gir jeg ham en passende gave.
Det gjør du ikke! Og i fremtiden kaller du det hva det er: En bestikkelse.
Ved å tilegne seg språket blir det bare lettere å delta.
Min herre, jeg tror ikke dette er tiden for å stå på kravene.
Når foreslår du jeg skal stå på kravene? Når de tar halve distriktet mitt?
Når jeg må bli en tyrann for de under meg for å kunne bestikke de over meg?
Hvem tror han at han er?!
Han forsto kanskje ikke hva som var forventet av ham.
Han forstår det klinkende klart.
Kommer han hit i håp om å gjøre seg et navn på min bekostning?
Eller er han så fylt av stolthet at han ikke har plass til ydmykhet?
Her, hund. Litt silke for skitten din.
- Hvor er vi ventet? - Det er noe jeg vil vise deg.
For et fint sverd.
Får jeg?
Dette er en adelsmanns sverd. Hvor kom du over det?
Det var en gave.
Fra min herre.
Jeg har aldri hørt om slik sjenerøsitet fra lord til hird.
Det ser ut til at du har vunnet.
Dette er mitt favorittrom fordi det viser dydene sjenerøsitet og ydmykhet.
Egenskaper som gjelder i hovedstaden.
Egenskaper som alle de andre adelsmennene ser ut til å forstå.
- Begynner du å se poenget med dette? - Ja.
Det er veldig imponerende.
Har du virkelig planer om å oppgi dette?
Jeg mister tålmodigheten min.
Vi kan spille dette spillet så lenge du vil.
- Men du får ingen bestikkelse. - Er dette bare et spill for deg?
Hvordan tror du keiseren ser på dette?
Siden trusselen din består av å løpe til ham som et barn, bør du spørre ham.
Du ble beordret av keiseren, men avviste ham.
Jeg avviser ditt forsøk på å utøve en makt over meg.
Det er du som har villfarelser, ikke meg.
Jeg gir deg ikke en trussel, men et løfte.
Jeg tar ikke bare din eiendom og tittel, men tilintetgjør Bartok-navnet.
Det blir som om du og tidligere generasjoner ikke har eksistert.
Vær forsiktig så du ikke går for langt.
Er noe i veien?
Jeg har kjent mange som deg.
Når håret gråner og ryggraden står ut vil de omskrive historien sin.
Sannheten er at din innerste frykt er ditt mest påfallende attributt.
Du er irrelevant. Du har verken kastet skygge eller etterlatt fotavtrykk.
Din eneste prestasjon var å bli født inn i adelen.
Og du klarte ikke engang å videreføre det.
Vakter!
Trekker du sverd mot en av keiserens ministre?
Minister, din svigerfar kommer.
Hva skjedde? Jeg ble fortalt at du ble angrepet.
Jeg kan ikke si for mye, men vi skal snart oppleve keiserens vrede.
Dere er tilkalt av vår strålende og vise keiser.
Fangen som står foran dere, er lord Bartok.
Han har brutt loven ved å angripe en av keiserens lojale ministre.
Fangen får nå lov til å tiltale sine likemenn før vår herre avgir sin dom.
Det som nettopp ble sagt om meg... er sant.
Jeg tilbyr ingen argumenter eller diskusjoner. Kun enkle sannheter.
Men de begynner knapt å dekke omfanget av mine sanne lovbrudd.
Ære krever mer enn innrømmelse.
Så jeg tilbyr en full erkjennelse og hele sannheten.
I altfor lang tid har jeg mislyktes i å innse mitt eget hykleri.
Jeg ignorerte min egen feighet-
- og beleilig gjemte meg bak en stilling av politisk kompromiss.
Og for hva da?
For å beholde den skrale rikdommen og ranken som menn ønsker.
Jeg står foran dere som en dømt mann-
-fordi jeg endelig sto opp mot urett.
Min skam og anger-
- er at jeg ikke gjorde det før det ankom i mitt eget hus.
Vi forsyner hærene.
Vi bygger veiene.
Vi sysselsetter nasjonen.
Men vi tier mens kistene våre tømmes og friheten vår innsnevres.
Det vil komme tider der vi er maktesløse mot urettferdighet.
Men det bør aldri være en tid der vi unnlater å protestere.
Denne mannen...
Gezza Mott er en kreftsvulst som vokser.
Og det eneste riktige å gjøre, er å kutte den ut.
Dere vet alle hva jeg snakker om.
Hver og en av dere har lidd under hans utpressing.
Ordene mine er ikke for å dømme mine likemenn.
De er en advarsel.
Jeg ber dere vurdere hva dere gjør, -
-for vi hjelper denne mannen å smi kjettingene som binder oss.
Noe som fører meg til erkjennelsen av mitt sanne lovbrudd, -
-så jeg kan gjenvinne min ære.
Lovbruddet mitt-
- er kun at jeg mislyktes med å drepe Gezza Mott da jeg hadde sjansen.
Vi har hatt hundrevis av år med fred under min families styre.
Vi ga orden da det var kaos, -
- fred da det kun var krig og blodsutgytelse.
Undersåttene mine forstår at rollene sine er til gagn for allmenheten.
Hvis du tror ordene dine vil føre til at dine likemenn gjør opprør, -
- så tar du skammelig feil. Er du klar for å motta dommen og gjenvinne æren?
Jeg er klar for å motta din dom. Men min ære er intakt.
Våger du å gå imot keiserens ord?
Hele husholdet ditt blir kastet ut fra distriktet ditt.
Bartok-klanen eksisterer ikke lenger.
Og ditt selvbedrag krever mer ekstreme tiltak.
Ditt lovbrudd og utfordrende handling mot hovedstaden...
Skal bli betalt med ditt hode.
- Du kan ikke gjøre dette! - Hvordan våger du å tiltale keiseren?
- En slik dom er makeløs for adelen. - Denne arrogansen kan ikke gå ubesvart.
Hva foreslår du?
Din kommandør er svært lojal mot deg, lord Bartok.
Så det er passende at du skal møte din død ved hans sverd.
Hvis du nekter ordren vil hele lord Bartoks familie også bli henrettet.
- Minister. - Førsteråd. Keiserens ord er talt.
Kommandør.
Slipp ham forbi.
Du må gjøre dette. Jeg er allerede død.
Jeg foretrekker døden ved din side.
Det vet jeg, men hvordan vil det tjene oss?
Min herre...
- Jeg kan ikke gjøre dette. - Det er allerede gjort.
Tenk bare på det som følger.
Ånden i vår klan vil leve videre i deg.
Kommandør Raiden!
Keiserens ord er ikke en anmodning som krever din beslutning.
Husk dette, Raiden.
Ærens sår er selvpåførte.
- Trekk sverdet ditt. - Min herre.
- Vær så snill. - Kommandør, trekk sverdet ditt.
Din hengivenhet til kodeksen er total, er den ikke?
- Jo, min herre. - Som din lord og herre-
- beordrer jeg deg til å fullføre denne plikten.
Fra dette øyeblikket av lar du ikke sorgen ta overhånd for det du har gjort.
Dette vil stilne all hvisken om dissens i lang tid fremover.
Vi må håndtere kommandør Raiden raskt.
- For din herres del eller din? - Han sto foran deg som en rabiat hund.
Vi kontrollerer krigerne via lojaliteten til herrene deres.
Hvordan tror du to millioner vil reagere hvis vi eliminerer ham for lojalitet?
Hva om han søker hevn?
Han skal ikke røres.
Det er allerede for mange som tar avstand og søker en grunn til å handle.
Hvis du finner bevis for at han planlegger å angripe deg, -
- så vil jeg beordre hans død. Men ikke før den tid.
- Er det forstått? - Ja, herre. Ikke før.
Skal jeg ta meg av Bartoks distrikt?
Distriktet skal deles opp likt for å ikke favorisere noen.
Selvsagt, men jeg vil ikke plage herren med detaljene nå.
- Jeg tar meg av det selv. - Det vil du nok.
Du må være oppmerksom på ministeren, min herre.
Jeg vet at du ikke liker Gezza Mott.
Men hans ambisjon og grådighet tjener meg også.
Ja, min herre.
Hannah.
Far.
August! Jeg hører avlingene dine var rikholdige denne sesongen.
- Ja, det var de. - Så markene jeg ga deg-
- var nok til å erstatte de døende du hadde da vi møttes?
- Det var de. - Perfekt.
Si meg, du kjente lord Bartok. Hva vet du om hirden hans?
Jeg kjente ikke Bartok så godt, men vi hadde våre møter.
Når det gjelder Raiden, kjenner jeg bare til ryktene om en voldelig fortid.
- Hva er din vurdering? - Jeg blir sjokkert om han lar det fare.
Send meg 1000 av dine menn for å øke sikkerheten min til dette er over.
- Mer enn halvparten av hirden min. - Som du har på grunn av meg.
Foretrekker du fattigdommen du opplevde før jeg ektet din datter?
Nei, minister.
Før tilsyn med utkastelsen. Etter det vil jeg ha Raiden under konstant oppsyn.
Når han bestemmer seg for å slå til, står vi klare.
Sir!
Skal vi la dette skje?
Vi gir oss ikke uten kamp!
Alle må pakke sakene sine og dra. Palassvaktene er allerede på vei.
- Blir vi bare kastet ut på gaten? - Hvordan skal vi forsørge oss?
Kommandør, er det sånn å forstå at du ikke vil at vi skal gjøre noe?
Herren vår er død. Jeg er ikke lenger kommandøren deres.
Fra nå av sverger dere kun troskap til dere selv.
Mine herrer...
Dere er oppløst.
Ikke rør henne!
De mister hjemmet sitt. Du skal behandle dem med respekt.
Hvor skal du?
Jeg tar en drink. En runde på mine venner!
ET ÅR SENERE
Er det alt? Det holder knapt for utgiftene.
I kveld får vi et godt måltid i byen. Det vil gjøre deg godt.
Greit, da drar jeg. Veiene til markedet er allerede fulle.
Ser du?
- Din far ga meg mitt eget merke. - Han har aldri likt en lærling så raskt.
Jeg håper jeg snart kan slutte å si "lærling" til fordel for "sønn".
Lag merket ditt. Vi må komme oss av gårde.
Når de har montert panelene, fortsetter vi med gulvene.
Man finner ikke slike dolker noen andre steder.
- Et tegn på min respekt. - Din støtte gjør nasjonen vår sterk.
Anmodningen din om Skattefradrag blir hørt.
- Er du snart ferdig? - Ja.
Kanskje kroppen min hadde helet hvis jeg hadde en lege med gode evner.
Jeg har fulgt den egnede behandlingen. Noe hindrer såret fra å lukke seg.
Er det det du tilbyr som forklaring?
"Noe"?
Ha deg ut!
- Hvorfor sendte du tjeneren bort? - Du vil ikke bli avbrutt under møter.
Tenkte du på at tjeneren skal smake på alt i tilfelle forgiftning?
- Nei? Eller så tenkte du på det. - Selvsagt ikke.
Skal jeg ta deg på ordet bare fordi du er min kone?
Teen blir kald.
Det ser ut til at teen ikke er forgiftet.
Hvordan går det med porten?
Denne jernporten kan motstå en hel hær.
Når den er installert kan vi kanskje frigi noen av din svigerfars vakter.
- De gjør at vi overskrider budsjettet. - Kostnaden er ikke et problem.
Kostnaden er fem ganger det godkjente budsjettet. Uten gull...
Dette er stimulerende, men jeg trenger et privat ord med min kommandør.
- Hvilke nyheter har du? - Mer av det samme.
- Og mennene hans? - Spredd. De finner arbeid der de kan.
- Har han hatt kontakt med dem? - Nei.
Men han holder seg i hovedstaden.
Vi har ham under oppsyn hele tiden, både dag og natt.
Han er tålmodig, men hans opptreden lurer ikke meg.
Den bør heller ikke lure deg.
Press ham. Finn ut av hva han skjuler.
Følg meg. Se hvem som er her.
- Nestkommanderende. - Slå dere ned. Gi oss mer drikke.
- Hva synes dere om mitt etablissement? - Det passer deg godt.
- Hvordan går det med dere? - Driver fiskebåter for en handelsmann.
- Gabriel jobber også for dem. - Det forklarer duften deres.
Og hvorfor ingen kvinner vil røre meg.
Ikke uten kompensasjon.
- Halv pris for deg. - Nei takk.
Jeg aksepterer tilbudet.
Først må du betale for drinkene dine. Deretter kan jeg vurdere det.
Mine herrer, til deres velstand. For da vil dere øke min.
- Og du, Jim? - Jeg jobber når jeg kan.
- Kanskje det er noe arbeid på havnen. - Nei, slikt arbeid er ikke for meg.
Med din fattigdom og hans lukt sitter jeg mellom de to ensomste mennene her.
Absolutt. Vi er de to ensomste mennene.
Han tilbringer de fleste dagene her.
Du sa at han hadde gått tilbake til gamle vaner, men det er vanskelig å tro.
Han oppfører seg bedre enn vanlig i kveld.
Jeg må dra. Jeg blir dårlig av å være i hans selskap.
Nestkommanderende.
Nestkommanderende!
Hvor skal du?
Kom og ta en drink med meg.
Jeg er ikke lenger din nestkommanderende.
Raiden, våkne opp.
Drikk dette.
La oss få deg hjem.
- Det går bra med meg. - La meg hjelpe.
Jeg trenger ikke din hjelp. Det går bra.
Du finner ingen bedre enn meg til å lære din sønn sverdkamp.
Jeg har gitt deg et tilbud. Det er ingen andre som byr.
Aksepterer du tilbudet mitt? Jeg kan ikke kaste bort mer tid.
Lykke til med din sønn. Han trenger det.
- Jeg så ham komme ut Gezza Motts port. - Han er ikke tillatt der.
Han jobber som metall-lærling under ny identitet. Jeg spurte rundt om ham.
Ministeren vil nok betale gode penger for å lære-
- at en av Bartoks menn jobber under falsk identitet like under nesen hans.
Skal vi?
Det første jeg skal gjøre med min formue er å anskaffe husvære ved kroa!
- Jeg liker hvordan det lyder. - Og så...
Du er sen.
Jim så deg forlate Gezza Mott i dag.
Han ville gi den informasjonen til Gezza Mott i håp om en belønning.
Jeg hadde intet valg.
- Det er min feil. - Nei.
Jim ville ofre ditt liv for sin egen belønning.
Når det er sagt, kan vi ikke gjøre flere feil. Har du legitimasjonspapirene?
Gezza Motts bygningskompleks er nasjonens mest befestede.
Å komme seg inn er ikke bare vanskelig, det er sannsynligvis umulig.
Det eneste stedet med direkte adgang er hovedporten.
Vindebroen heves ved solnedgang, når dagsarbeiderne må dra.
Den må opereres på begge sider samtidig for å krysses.
Vi må ta kontroll over den. Fra utsiden her og innsiden her.
Vi må passere hovedporten og kasernen, der 250 soldater ligger klare.
Vi må ikke vekke dem. Etter kasernen går vi inn i hagelabyrinten.
Det er den eneste måten å forsere området usett.
Ikke bare må jeg beskjære alle trærne, hagen må også se bra ut ovenfra.
Det fører oss til paviljongen. Det er vår eneste dekning før slottet.
Hvis vi klarer å overleve pilregnet, kommer vi til jernporten til boligen.
Den er helt umulig å åpne fra utsiden.
- Sir, jeg må dra. - Selvsagt.
- Hvor skal du? - Til sin kjære.
Hvorfor ikke høre fortellinger om tapt uskyld?
- La gutten være. - Vær forsiktig.
Her har dere de falske dokumentene som lar dere jobbe inne i komplekset.
Jeg må reparere taket på vakttårnet. Den forrige snekkeren var ikke dyktig.
Med salæret de betaler, hvem kan klandre ham?
Jeg solgte tre kurver i dag.
Er noe i veien?
Jeg er lei av å bare spise ris.
Hvis det ikke bare var jeg som jobbet, kunne vi kanskje hatt råd til noe annet.
Hvorfor gjør du dette? Å la deg gå til grunne fører ikke lord Bartok tilbake.
Spar meg innsikten din.
Det er alt vi har igjen.
Hvorfor ikke bli hjemme i kveld? Vær så snill, Raiden!
Vær så snill. Jeg kan ikke gjøre dette stort lenger.
Hvor er det?
- Hvor er det? - Hva da?
Sverdet ditt!
Her er det.
Jeg drar.
Jeg er enig. Dette er ikke et etablissement for en respektabel kvinne.
Jeg forlater deg.
Jeg har håpet at du ville komme tilbake og bli mannen jeg ektet.
Men at du solgte sverdet ditt beviser at du aldri vil det.
Hvis du har noe å si for å få meg til å endre mening, er tiden inne.
Sir, ministeren er tilkalt.
Hans visdom og lojalitet vil alltid bli husket.
Følg meg-
Før hans bortgang anbefalte førsterådet at jeg så over din håndtering av adelen.
Han mente at metodene dine overskred politiske og moralske sedvaner.
Man må ha balanse mellom dominans og beskyttelse.
Din første gest som førsteråd er et nytt skattefritak for både borgere og adelen.
Det er en stor ære å tjene deg i denne egenskapen.
Denne utnevnelsen vil også ende alle bestikkelser påkrevd av adelen.
Som minister var det nok avstand mellom oss til at du fikk slik frihet.
Men ikke nå lenger. Det trengs ikke.
Og din besettelse med Raiden opphører umiddelbart.
Du omgir deg med mer sikkerhet enn meg.
Det setter deg i forlegenhet. Han har allerede ødelagt seg selv.
Aksepter at du er den sterkeste av dere, med verdighet.
Ja, herre.
Jeg takker deg for din veiledning og visdom.
Forstår han ikke at jeg er beleiret?
Min herre, jeg tror ikke Raiden er en trussel.
- Hvorfor ikke? - Han har solgt sverdet sitt.
En kriger som kvitter seg med sverdet sitt kan kun tolkes på én måte.
Han har overgitt sitt tidligere jeg.
Tror du at du kan pasifisere meg med dette? Hvem bryr seg om en metallbit?
Tror du at du kan skjule dine feiltrinn ved denne barnslige krigerkodeksen?
Forlat meg!
Jeg beslutter selv hva som må gjøres.
Vis deg. Vis deg.
Vis deg!
Ektemannen min vil se deg.
Disse hendelsene har vært ganske interessante når man tenker over dem.
Idet jeg når toppen av min ambisjon, synker han lenger ned i avgrunnen.
Jeg anerkjenner symmetrien.
Kunne du latt denne skammen og krenkelsen gå ubesvart?
Nei. Så jeg har innsett at vi har med å gjøre en som er så skadet innvending-
- at han ikke har blitt presset langt nok.
Finn lord Bartoks familie.
Har du problemer med noe jeg ba deg om?
Slett ikke. Og for denne prisen er det ikke mye jeg hadde hatt problemer med.
Kommandør.
Jeg har en overraskelse til deg.
Et nytt utvalg.
Hør her. Du kan ikke forhandle om denne. Hun er fortsatt jomfru.
Raiden.
Du har kommet for meg.
Hva er i veien?
Du har vel kommet for å hente meg?
Raiden.
Vær så snill!
Vær så snill! Nei!
Nei!
Det er over.
- Det er ingenting mer å gjøre. - Er du sikker?
- Kanskje han ikke likte jenta. - Hører du hva jeg sier?
Hans herres datter ble presentert som en hore, og han gjorde ingenting.
Han bryr seg ikke om noe.
Ikke ære, ikke sin familie, ikke seg selv.
Og slett ikke deg.
Endelig. Jeg er fri fra dette.
Godt gjort!
Jeg har merket av hvor urnene er begravet.
Du klarte deg bra.
Vi har planlagt. Vi har ofret.
Vi har ventet på rett øyeblikk.
Og nå...
Er tiden inne.
August. Velkommen.
- Jeg ser at du har litt av en gave. - Jeg ville gi deg noe spesielt-
- for å anerkjenne din velfortjente utnevnelse og for å takke for mennene.
Av alle gavene jeg har mottatt, er denne min favoritt.
Jeg tar en kort prat med min datter før ferden hjem med vaktene mine.
Ja da, det er i orden.
Ære er noe som alle menn blir født med.
Den kan ikke tas fra deg.
Ei heller kan den bli gitt.
Den må bare ikke mistes.
Når står vi ved terskelen til vår siste, store handling.
I kveld vil fienden få se den ubrytelige kodeksen til Seventh Rank.
Vi vil ta tilbake det de prøvde å ta.
Vi vil gjenopprette navnet til vår herre.
Vårt folks stemme.
Og vår nasjons ånd.
Vakt!
Hold dem tilbake så lenge dere kan.
Det er ham! Hvordan kunne jeg stole på deg? Jeg sa det jo, din imbesil!
- Hold deg i gemakket ditt! - Åpne lukene og klargjør bueskytterne!
Lord Bartok var min eldste og nærmeste venn.
Jeg visste at du ikke ville la denne vanæren gå upåaktet hen.
Min herre sa at jeg alltid kunne stole på deg.
Jeg tilbyr min hjelp med hva enn du trenger.
Men på en betingelse:
Sørg for at min datter blir fri fra den mannen.
- Jeg gir deg mitt ord. - Si hva du trenger.
Finn et trygt sted å gjemme deg.
Vent.
Takk.
Kom an!
Klarte jeg meg bra?
Du kjempet bra.
- Vi har kommet for Gezza Mott. - Jeg kan ikke trekke meg.
Tror du at du er en helt?
Du vil kun huskes som en forræder og en skamplett.
Bare tiden vil vise hvordan vi huskes.
Det er noe du...
Ikke lenger har.
Hvem er det? Vi har stengt.
Din fars ære er gjenopprettet.
Bartok-navnet vil aldri bli glemt.
Takk.
Angrepet på mitt førsteråd og den åpenlyse ringeakten av min makt-
- vil ikke gå upåaktet hen. Spørsmålet er bare hvor streng straffen skal være.
Hvor mange generasjoner skal jeg utslette?
Grunnen til at dere er her, er fordi jeg er uten førsteråd.
- Vil noen ta bladet fra munnen? - Min herre.
Det er klokt å anerkjenne at disse mennene er helter blant folket.
For folket står disse mennene for dydene som gjorde vår nasjon stor.
Dyder som tidligere ble eksemplifisert av alle krigere.
Nå er de knapt å se i noen.
Hvis straffen din anses å være uberettiget...
Risikerer du å gjøre disse krigerne til martyrer i en kamp mot deg.
Hvis vi imidlertid behandler dem med respekten som høver hederlige krigere, -
-får vi disse heltene på vår side.
Jeg kan ikke la slike forseelser gå ustraffet hen.
Alle må minnes på at ingen kan gå imot keiseren.
Min keiser...
Kan jeg tilby en løsning?
Jeg har en siste anmodning.
Hvis vi lykkes, vil keiseren kreve hodene til mine menn og familiene.
- Du har rett. - Men han vil søke råd først.
Uten et førsteråd vil han være åpen for andres stemmer.
Mener du å si... min?
Mine menn aksepterer at døden vil vente dem etter fullførelsen av oppdraget.
De er krigere fra Seventh Rank.
De vil ikke be om benådning. Men jeg ber om det på deres vegne.
Men ikke for deg selv?
Disse krigerne er navnløse. Men én mann skiller seg ut.
En er kjent av alle.
Kommandør!
- Hva er dette? - Du tar kommandoen ved slottet.
Nei. Kommandør!
Kommandør, du kan ikke gjøre dette. Vi står ved deg. Jeg står ved deg.
Nestkommanderende, din hengivenhet til kodeksen er total, er den ikke?
- Jo. - Som din kommandør-
- beordrer jeg deg til å ta kontroll over Bartok-klanen.
Det er med menneskekjærlig visdom og aktelse-
- at keiseren proklamerer disse noble krigerne som helter av folket.
De er et glitrende eksempel og en påminner om-
- de verdier som binder oss sammen som en stor nasjon.
Men uansett omstendigheter er et angrep på et medlem av keiserens råd-
- å anse som et angrep på selve keiseren og på vår store nasjon.
Jeg er lei for det.
Jeg er så lei for alt du måtte utstå.
Det var ikke vanskelig å spille rollen.
Men å lure på om jeg virkelig mistet deg var uutholdelig.